Ilya Vitalievich Kutik | |
---|---|
Fødselsdato | 1. august 1961 (61 år) |
Fødselssted | Lviv , ukrainske SSR , USSR |
Borgerskab | USSR, USA |
Beskæftigelse | digter , essayist, oversætter |
Værkernes sprog | Russisk |
![]() |
Ilya Vitalievich Kutik (født 1. august 1961 , Lviv ) er en russisk digter, essayist, oversætter af poesi fra svensk ( Tumas Transtremer ), engelsk ( Alexander Pop , Chesterton , Ezra Pound ), polsk ( Cyprian Norwid ) sprog. Repræsentanten for metarealisme er en tendens i poesi fra 70'erne-90'erne. XX århundrede, hvilket betyder "metafysisk" såvel som "metaforisk realisme".
Ilya Kutik blev uddannet fra fuldtidsafdelingen på det litterære institut. Gorky i 1982 . Sammen med A. Davydov og G. Efremov deltog han i udgivelsen af den første ucensurerede sovjetiske almanak Vest , og derefter - i oprettelsen af et (mislykket) fælles sovjetisk-dansk forlag under samme navn. I begyndelsen af 1990'erne, da han begyndte at rejse til adskillige poesifestivaler, flyttede han fra Moskva til Sverige , i 1995 bosatte han sig i USA . Bor i Chicago . Ilya Kutik er medlem af den svenske PEN-klub og den svenske forfatterforening. PhD fra Stockholms Universitet. Professor ved Northwestern University (Chicago). Vinder af Golden Age Magazine Award for 1994 . Forfatter til forordet og kompilatoren af den online tosprogede (russisk-amerikanske) antologi af russisk poesi: "Russisk poesi: Fra grene til rødder" [1] .
Ilya Kutik er en af grundlæggerne af metarealismens skole (udtrykket blev foreslået af M. Epshtein ) i poesien i slutningen af det 20. århundrede. (Se også Encyclopedia Britannica ) Han debuterede i poesi i slutningen af 1970'erne og 80'erne, og trådte ind i kredsen af digtere, der dannede sig inde i Det litterære institut og i begyndelsen kaldte, ifølge udtrykket K. Kedrov , metametaforister: A. Eremenko , I. Zhdanov , A. Parshchikov . Den første digtbog udkom i 1988, oversat til dansk. Digtene er oversat til 19 fremmedsprog.
Inden for metarealismen fremhæver Epstein en særlig terminologisk "niche" for kun to repræsentanter for denne skole (eller retning), nemlig for I. Kutik og A. Parshchikov, og kalder det " presentalisme ". Ifølge Epstein er presentisme "nærværets poesi", "nutidens poesi." "Når vi går tilbage til futurismens traditioner med dens smag for modernitet, for tingenes tekniske plasticitet, er presentismen blottet for sin socio-æstetiske militans og utopisme, den vender sig ikke mod fremtiden, men til den evige nutid, til det givne. som sådan. Mellem yderpunkterne af poetisk monisme (sammensmeltning af ting og mening) og dualisme (deres uenighed) opstår her en særlig, fænomenologisk tilgang til virkeligheden. Presentalisme bekræfter selve tilstedeværelsen af en ting, dens synlighed, håndgribelighed osv., som en nødvendig og tilstrækkelig betingelse for dens meningsfuldhed. Et poetisk værk er bygget op som en sekvens af forskellige syn på en ting, måder at opfatte og beskrive den på, som tilsammen er en manifestation af dens egen essens. Tingen er manifestationen af tingen, som postuleret i fænomenologien. Tingen er ikke forbundet med ideen og er ikke i modsætning til den, men er i sig selv en "idé", det vil sige i den oprindelige betydning af dette ord, "eidos", "udseende" - det, der repræsenterer, "præsenterer" sig selv.
A. Tumolsky ser for eksempel originaliteten af I. Kutik og nogle andre (men ikke alle) repræsentanter for metarealismen i, at de tilhører den "sydrussiske skole" for både sprog og tænkning i Rusland. I en artikel offentliggjort i UFO-magasinet # 46, 2000, skriver han i kolonnen af personligheder: "Ilya Kutik (Moskva, bor i Sverige siden midten af 90'erne) arbejder i metarealismens poetik. Samtidig holder han sig i princippet (op til organiseringen af diskussioner i det internationale litterære samfund) til traditionerne for stavelse-toniske rimede vers. Versifikation virtuos. I Kutiks poesi kommer specificiteten af forholdet mellem versifikation (som på ingen måde er "neutral" med hensyn til figurativitet) og poetik til udtryk: den rytmiske kanon begrænser og begrænser friheden til dannelsen af den poetiske virkelighed. På trods af den ydre mangfoldighed af (for det meste moderne) temaer i specifikke digte, gennem hele Kutiks værk, løber en skjult, men gennemgående, linje gennem en intern polemik med traditionerne for klassisk poesi, både russisk og udenlandsk. Denne tematiske indstilling forudbestemmer den konstante lyriske "dialog" af intern og indirekte tale, og personificerer på denne måde de to sider af den "lyriske helt" - den, der er forbundet med den tidligere tradition, og den, der søger at frigøre sig fra den. . Derfor den ejendommelige energi, dynamik, der ligger i digterens digte" [2] .
![]() | ||||
---|---|---|---|---|
Ordbøger og encyklopædier | ||||
|